1874 Fængslet i Tokyo, Hachioji-anstalten
Yuki.
Du stakkels barn, der skal bære nag...
født til blodhævn.
LADY SNOWBLOOD
Væk! Hører du? Flyt dig.
- Hvem er du? - Du kender da Shibagen fra Asakusa.
Så er det nok. Spid hende!
- Er du lejemorder? - Dræb hende ikke.
Fortæl, hvem der har hyret dig.
Hvem er du? Svar.
Hvem er ude efter mig?
Hvorfor?
For dine ugerninger.
- Ugerninger mod hvem? - Mennesker, du har pint og plaget.
Hvem er du egentlig, kvinde?
Frøken Blodsne.
Tekster: PrimeText International
1. kapitel Had og kærlighed af ondt blod
Efter 300 år med feudalstyre kom skibene fra Vesten -
- og der indførtes kejserstyre under kejser Meiji.
Landet åbnede sig, og europæiske ideer nåede ud til folket.
Men der er stadig politiske stridigheder og grådige købmand.
Korrupte embedsmænd og ødsel adel vil altid bestå.
Borgere og bønder er fattige, og ingen lytter til dem.
I denne verden er der en kvinde, der lever for blodhævnen.
En ung skønhed -
- som i sit bryst gemmer på nag til bitre fjender.
Det siges, at en beskidt verden ikke renses af hvid sne...
men af sne, der er farvet rødt af blod.
Jo...
Træffer jeg hr. Matsuemon?
Hvor er jeres forvalter, Matsuemon? Vis mig vej til ham.
Det er denne vej.
Værsgo.
Alle mand!Alle mand!Alle mand!
- Alle mand! - Her deler vi alt.
Sådan gør vi.
Den ærede skøge er kommet.
Lad os ordne kællingen.
Vent!
Vent, vent!
Nu holder l op med at råbe som vilde hunde i løbetid!
- Men... - Stille! Hun er en vigtig gæst.
Kan l huske ham, der planlagde at ødelægge vores by med penge?
Den afskyelige Shibagen.
Det er hende, der har hugget hovedet af ham.
Du, der ser så uskyldig ud, siges at slå folk ihjel mod betaling.
Fortæl mig, hvad du vil os, Blodsne.
L skal hjælpe mig med at finde disse personer:
Banzo Takemura, Gishiro Tsukamoto, og Okono Kitahama.
De er alle tre fra Koichi i Aimi, Shimane-præfektur.
Koichi er jo den by, hvor jeg blev født.
Jeg brugte et år på at finde ud af det, du ved.
Af hvilken årsag?
Husker l oprøret mod blodskat i 1873?
Oprøret mod blodskat? Det har jeg hørt om.
De, der i tumulten narrede indbyggerne i Koichi -
- og sagde, at man kunne betale sig fra værnepligt...
- Det var de tre. De stak af. - Jeg ved ikke så meget om det.
Men jeg har hørt, at de var fire, ikke kun tre skurke.
Ja. En af dem, Tokuichi Shokei, er død.
Han blev myrdet.
Jeg beder jer finde de tre andre.
Jeg ved ikke, hvordan de ser ud.
- Navnene er ikke nok. - De kan sagtens klare det.
Der er mange, der stadig kender dem.
Træk på Deres net af bekendte.
- Så går det. - Ja, helt umuligt er det vel ikke.
Men hvad er du ude efter?
Du var vel dårlig nok født i 1873.
Der er ting, der påvirker en, allerede før man fødes.
”Rigets drenge, der er fyldt 17, indkaldes til værnepligt'
”Ved en ydre trussel eller ved behov skal de melde sig'
”Ellers skal familiens overhoved før udgangen af drengens 16. år -
-rapportere til myndighederne."
“Drenge over 20 år skal gennem værnepligt hver! år."
20 år tidligere i marts 1873.
Vores land fik for første gang en lov om værnepligt.
Militæret blev styrket-
-for at det moderne Japan kunne måle sig med Vesten.
Folket var dog imod det.
De greb til våben, og der udbrød oprør.
Der var ingen grænser for oprøret: brande, plyndringer og ødelæggelse.
Der spredtes et rygte om -
- at mænd klædt i hvidt gik statens ærinde -
- og opkrævede blodskat for værnepligten.
Det begyndte med en eneste udtalelse.
Juni i 1873 Koichi i Aimi, Shimane-præfektur
Skind.!
_ Mor! _ Kom! '
- Shiro! - Mor!
Nej, slip!
Mor!
Han har hvidt tøj på. Han er sendt ud for at opkræve skat.
- Få ham til at tie stille. - Jeg skal...
- Jeg skal være lærer i byen. - Ti stille. Du skal dø!
GISHIRO TSUKAMOTO
BANZO TAKEMURA
TOKUICHI SHOKEI
Elskede!
OKONO KITAHAMA
Urimeligt!
Hvordan kan l...?
Elskede! Elskede!
Elskede.
- Er tiden inde? -Det er nu.
Gå. Der er ikke længere noget, der forhindrer dig i det.
Jeg er blevet oplært af Dem i mange år.
Jeg er ked af, jeg ikke kan betale det tilbage.
Hvad er det, du siger? Du har et helligt løfte.
Glæde, sorg, kærlighed og had... Bevar kun naget.
Glem alle andre følelser.
Et barn født til blodhævn kan ikke være ked af det.
Bam født til blodhævn? Det har De kaldt mig mange gange.
SAYO KASHIMA
TORA KOBAYASHI
Barnet er ikke af denne verden, en djævel på Ashuras vej -
- en kætter i menneskeskikkelse. Buddha har forladt dig.
Sayo! Tag dig Sammen og kæmp! p!
Hvorfor vakler du, Tora?
Jeg har hjulpet mange børn til verden -
- men det har aldrig været så svært. Sayo kan dø.
Du skal redde barnet, også selv om jeg skulle dø, Tora.
Det kan jeg ikke, for barnet ligger på tværs.
Det gør ikke noget.
Bare sørg for, at barnet...
Du ved jo ikke, hvem der er far til det.
Hvis barnet bliver dødfødt-
- slår jeg dig ihjel, Tora.
Hvorfor gjorde de fire mænd noget så forfærdeligt?
- For at tjene penge. - Penge?
Hvis man ville slippe for værnepligten -
- skulle man betale 270 yen til de fire mænd.
De narrede titusindvis af yen fra de fattige indbyggere i byen.
De fire mænd delte pengene og stak af fra byen.
Tokuichi Shokei, som blev forelsket i mig -
-tog mig med til Tokyo.
I Tokyo åbnede Tokuichi en restaurant.
Jeg lystrede ham og ventede blot på chancen.
Jeg slog Tokuichi ihjel.
Mens jeg ledte efter de tre andre, blev jeg pågrebet.
Der er tre skurke tilbage.
Men jeg sidder inde på livstid.
Jeg kan ikke længere hævne mig på egen hånd.
Du vil altså have, at dit nyfødte barn skal...
Du ville have en stærk søn.
Tora...
Du har ofte sagt til mig, at jeg var løs på tråden.
Det er i orden, for det var jeg.
Jeg var så optaget af at få et barn, at jeg lå i...
Selv i kvindefængslet i lchigaya -
- og efter at jeg kom hertil, var jeg som en hunhund i løbetid.
Jeg lokkede mænd til at gå i seng med mig.
Mens I, mine cellekammerater, foragtede mig...
havde jeg én opgave tilbage i den her beskidte verden.
Om jeg så skal genfødes syv gange, skal jeg hævne ugerningen.
Derfor lader jeg mit nag gå i arv til dette barn.
Når jeg dør, overføres min sjæl til barnet.
Jeg har ingen anden måde at hævne mig på.
Tora... jeg beder dig.
Okiku, tag barnet...
Du stakkels barn, der skal bære nag...
født til blodhævn. Yuki...
Du skal hævne dig på vores fjender -
- for din fars, storebrors...
og min...
Yuki, for min...
- Sayo, Sayo! - Sayo, Sayo!
Tora, der snart efter blev løsladt-
- tog den spæde Yuki med ti! munken Dakar', der opfostrede hende.
Dakar' tærte Yuki op med hård hånd, for at hun kunne hævne sig.
De små skuldre måtte bære på moderens nag.
Den lille Yuki bed tænderne sammen og blev hærdet.
1882
YUKI KASHIMA, OTTE ÅR
Strit godt imod med både arme og ben.
- Forstået! - Så går jeg i gang.
Yuki!
Op med dig! Rejs dig op, Yuki!
Yuki!
Yuki.
Igen. Hele vejen ned ad bakken. Du må ikke falde ud af tønden.
Du er ikke født til at være menneskebarn.
Du er sat i verden for at kræve blodhævn.
Du må ikke glemme din opgave ét eneste øjeblik.
Vær som et uhyre. Du skal blive et uhyre.
Hvor kigger du hen? Se mig ind i øjnene.
Op med dig!
Hvad er der, Yuki?
Kom an!
Hvad er det for en mine? Op med dig! Op med dig!
Endelig er jeg her.
Endelig er jeg nået så langt.
Mor.
Kvinden, der er født og opvokset med vold, er ikke uden medfølelse.
Minder om hendes mor tændte op under hendes vrede.
Det var præcis 20 år siden, at moderen døde.
2. kapitel Bambusdukker
Fattiglemmet Matsuemon var ikke længe om at komme med nyt.
En af skurkene, Banzo Takemura, var blevet fundet.
Bambusdukkerne er færdige. Jeg afleverer dem.
- Undskyld, at jeg er til besvær. - Det må du ikke sige.
Bestillingerne vælter ind.
Jaså? Bliver der solgt så mange?
- Så du det? - Hvorfor gjorde du det?
Der er ingen, der vil have dem.
Du må få den. Det er mig, der har lavet den.
Her.
- Hvad hedder du? - Kobue.
Kobue Takemura. Hvorfor?
Farvel.
HAMAKATSU
Tre yen som sædvanlig. Tæl efter.
- Det stemmer. - Det gør det her også.
Tag det.
Din kunde i aften er embedsmand. Han betyder meget for os.
Lad nu være med at gøre noget dumt.
Det skal jeg nok.
Kobue?
- Er det Dem? - Hvem ellers?
Hvordan går det, Takemura? Du ser noget bleg ud.
Vi er her på vegne af Hamakatsus hus.
Kobue er ikke kommet endnu.
Hun er ude at sælge varer.
Hun handler sikkert på hjemvejen.
Hvad griner du af?
Vågn dog op.
Tror du virkelig, at bambusdukkerne går så godt?
Din datter smider det i havet, hun møjsommeligt har flettet.
- Hun kommer da hjem med penge. - Vil du vide, hvor de kommer fra?
80 yen i alt. Tidsfristen er udløbet.
- Det er for dumt! - Det er din skyld.
Det var dig, der solgte din datter.
Trist, ikke sandt?
Hun gjorde det for at skaffe penge til sin fars druk og medicin.
Ti stille! Det ville hun aldrig gøre.
Jeg står over.
Gør jeres indsatser.
Du... Er kvinden der den rejsende?
Hun er fra Sanshu, forældreløs og en enspænder.
- Fascinerende kvinde. - Ja, hun er ikke hvem som helst.
- Hold op. - Nummeret.
Det er Banzo.
Z
Jeg står over.
- Værsgo. - Sats.
- Fire. - Der er gevinst på fire.
Nummer fire. Næste!
Jeg står over.
Næste.
Jeg går med.
Gør jeres indsatser.
- Alle indsatser er lagt. - Vis resultatet.
Vent.
Kan Takemura tage med os?
- Vis lidt overbærenhed. - Nej.
Hjælp mig.
- Vi smider ham i havet. - Han skal først tortureres.
Undskyld. l kan få Kobue.
Ellers tak.
Et øjeblik.
Jeg opdagede ikke, at han snød. Beklager, at jeg ikke så det.
Det er ikke dit problem.
Hvad foregår der?
Hvad er der sket?
Jeg beder jer af visse årsager om at skåne den her mand.
Er du sikker på, du ikke bare så igennem fingre med, at han snød?
Lad ham gå. Masa og Kame, lad ham gå.
Det er ingen kunst at påpege andres mangler.
- Tak. - Din djævel.
Hvis du viser dig her igen, kaster jeg dig for svinene.
Men...
Hvorfor er De her?
Hvis der sker noget, kan du komme til Tokyo.
Tag til Shichiken-cho i Ueno og spørg efter Okiku Tajire.
Jeg har jo far.
Er du her stadig?
Jeg er virkelig ked af det, der er sket.
Men det er egentlig ligegyldigt, om jeg lever eller dør.
Havde jeg ikke haft min datter...
Hvorfor satte du livet på spil for min skyld?
Fordi du er min, Banzo Takemura.
Skal vi gå?
Hvor skal vi gå hen? Hvad i alverden vil du?
Der er nogen, der gerne vil møde dig et sted, der passer dig godt.
Nå... Skal vi begive os ud på din sidste rejse?
Hvem...
Hvem pokker er du? Hvad vil du gøre ved mig?
Er du bange, Banzo? Sandsynligvis.
Selv en mand som dig har minder, du ikke kan glemme.
- Hvad taler du om? - Noget, der skete for længe siden.
Det var, da du stadig boede i Koichi.
Du, Gishiro Tsukamoto, Okono Kitahama -
- og Tokuichi Shokei narrede penge fra uvidende indbyggere -
- ved at dræbe en uskyldig mand.
L tre dage muntrede I jer med hans hustru.
Det kenderjeg ikke noget til.
Se godt på mit ansigt.
Synes du ikke, jeg ligner hende, I voldtog?
Jeg hedder Blodsne.
Min mor forbandede dig, da hun døde i fængslet.
Jeg er datter af Sayo Kashima.
Undskyld. Det var forkert af mig.
De andre fik mig til det.
Selv om jeg er gammel, har jeg ikke glemt det en eneste dag.
Hvor er Gishiro?
Og Okono?
Jeg ved det ikke. Det gør jeg virkelig ikke.
- Tilgiv mig. Hjælp mig. - Jeg hverken tilgiver eller hjælper.
Lad være...
Du må ikke dræbe mig.
Jeg beder dig. Skån mig.
Vil du ikke nok?
Hvis jeg dør...
bliver min datter Kobue... Jeg beder dig!
- For Kobues skyld. - Som man sår, så høster man.
Alt er foranderligt, intet består.
En af skurkene, Banzo Takemura, fik sin straf ved daggry.
Havet brusede, som om det kunne mærke Yu kis følelser.
Hævnens vej fortsætter.
3. kapitel Paraply og en regn af blod
GISHIRO TSUKAMOTO
TAJIRE
Det er ikke så underligt.
Da vi hørte fra dig, at Gishiro Tsukamoto var død -
- ville hun ikke tro på det.
Men jeg så graven med egne øjne, og der er intet at gøre ved det.
- Det er en skam. - Bare jeg...
Bare jeg dog havde opsøgt ham noget før.
Hvornår døde han?
For tre år siden -
- sank det skib, han sejlede til Amerika med.
Mens han levede, smuglede han vist opium med en fremmed.
For præcis tre år siden -
-kom Yuki til mig for at lære at stjæle.
Både det, munken og min tante har lært mig -
- skulle jeg bruge for at hævne min mor.
L modsætning til de andre var det Gishiro, der var leder.
Jeg ville selv have dræbt ham, sådan som mor ønskede det.
Yuki, du skal ikke lade dig slå ud af det.
Der er stadig én skurk tilbage.
Matsuemon.
Find omgående ud af, hvor Okono Kitahama er.
Hvis vi deler os op og leder...
så skal det nok løse sig.
Leder De efter nogen?
Så mødes vi langt om længe. Jeg har ledt efter dig.
- Hvad vil De mig? - Jeg vil gerne høre, hvad du ved.
Du har besøgt Gishiro Tsukamotos grav.
- Jeg har intet at sige. - Det passervist ikke.
Man hugger ikke ud efter en død mands grav og blomster uden grund.
- Hadede De ham? - Det kommer ikke Dem ved.
Jeg hedder Ryurei Ashio. Jeg udgiver avisen "Folkets nyheder".
Jeg skriver også romaner og er nysgerrig af mig.
Jeg stikker næsen i hvad som helst, der kan være interessant.
En hund, altså.
- Jeg er god til at finde kødrester. - Bid mig ikke i haserne.
- Hvorfor ikke? - Det er farligt at være nysgerrig.
- Truer du mig? - Muligvis.
Folk kalder mig afpresser.
Med avisen som våben går jeg efter folks svagheder.
Jeg forstår ikke, at du kaster dig over en som mig.
- Hvad er du ude efter? - Jeg vil bare gerne høre sandheden.
Lad mig være i fred.
"Frøken Blodsne"
"af Ryurei Ashio"
1873. En uskyldig familie blev ramt af en katastrofe -
-der var koldblodig! planlagt.
Tiden går.
Hvem skal hævnes? Hvorfor vil de hævnes?
Den, der vier sit liv til hævn og ikke skyer nogen midler -
- er en kvinde, der ikke tilgiver, og som jagter skurkene.
Hun hedder Blodsne og er født til blodhævn.
Der var en, der fortalte Ryurei Ashio om dig...
Og det var mig.
Hvorfor?
Jeg forstår ikke, hvad det er, De vil.
Forstår du det ikke?
Det er for at lokke Okono Kitahama frem fra sit skjulested.
Selv Matsuemons formåen er begrænset.
Men hvis Ryureis roman bliver populær-
- læser Okono den sikkert også.
I så fald slår hun til.
Så kommer dagen, du har længtes efter.
Desuden ved jeg ikke helt, hvorfor jeg godt kan lide Ryurei.
Han kan ikke alene skrive.
Han er helt utrolig fjendtlig indstillet over for myndighederne.
Han er en slyngel -
- men han er egnet til at skrive din historie.
Tror du virkelig, Okono giver sig til kende?
Vent og se.
Du må ikke blive utålmodig, Yuki.
Selv Blodsne, der blæser med hævnens vind -
- skal hvile et øjeblik, når hun får mulighed for det.
Det straffer Buddha hende ikke for.
Jeg er født til at være opfyldt af vrede og til at hævne mig.
Men når jeg hører børn synge, bliver jeg revet med.
Jeg ser lyset fra lygten forsvinde i det fjerne, når jeg er gået.
Det siges, at det er en roman, og at historien er opdigter.
Nej. Jeg skriver kun om fakta.
- Så er det altså sandt. - Ja, det er det.
Så har Yuki altså dræbt min far.
Hvem er du?
Jeg er Banzo Takemuras datter.
Hun er ond. Noget så ond.
Har vi endnu en pige, der bærer nag?
Ler født under en uheldig stjerne.
Både du og hende.
Vent. Vent!
- Forstår du, hvordan jeg har det? - Ja.
Ja, jeg gør.
Er De Ryurei Ashio?
Ja. Hvad vil De?
Den opdigtede "Frøken Blodsne" ligger ikke langt fra sandheden.
Den skaber ballade i samfundet, og derfor skal den efterforskes.
- Du skal med til politiet. - Sludder.
Hvem er det?
- Hvem er du? - Kobue Takemura.
Kobue? "Takemura", sagde du?
Så er du Banzos datter.
- Vil du tale med Yuki? - Nej.
- Hvad laver du så her? - Ryurei Ashio er blevet anholdt.
De har sært nok ført ham til en restaurant... Kagetsu.
Vent lidt. Vent, sagde jeg.
Din usling! Rejs dig op!
Idiot!
Ud med sproget!
Hvor er Blodsne?
Jeg har nærlæst din roman.
Det hele lyder sandt.
Ingen uden forbindelse til Blodsne kan skrive den slags.
Jaså, Okono Kitahama. Så krøb du altså frem.
Blodpengene for forbrydelsen, der blev begået for 20 år siden -
- er altså årsag til dette opbud af djævle.
- Det er jo nydeligt. - Ti stille!
Sig, hvor Blodsne er. Sig det! Sig det!
Jeg ved det ikke. Det kommer ikke mig ved.
Din stædige tosse. Udsæt ham for smerte.
Lid. Lid godt og grundigt.
Lid.
Er det ikke nok? Hold bare op.
Det tjener ikke noget formål, at han dør.
Vi bruger ham som lokkemad. Så skal Blodsne nok komme frem.
Hun er her.
Du kom, Blodsne. Jeg har ventet på dig.
- Okono Kitahama. Endelig. - Præcis. Jeg tog udfordringen op.
Hold vejret!
Pas på!
Okono...
Stak hun af?
Nu er det slut med nag og hævn.
- Endte det virkelig sådan? -Det er forbi.
Glem alt. Bliver den blodplettede Blodsne ikke den hvide Yuki igen?
Venter barnet fra fængslet ikke på et liv i den almindelige verden?
Jeg kan huske... da jeg blev født.
Jeg så art.
Jeg ser det også for mig nu.
Så når min mor bærer nag til nogen, gør jeg det også.
Denne hævn er min nævn.
4. kapitel
Så er det altså sandt. Du lever.
Jeg håbede på, at jeg så syner.
- Hvorfor lod du, som om du var død? - Hvem har sagt det?
Hvis du mener slubberten Gishiro Tsukamoto, er han død.
- Han døde for tre år siden... - Nej! Gishiro står lige foran mig.
Dit skib gik ned.
Men da du var en eftersøgt smugler, passede det dig ganske godt.
Du kunne iscenesætte din egen død.
Du overlevede og blev endnu mere hensynsløs.
Du har ikke forandret dig, siden du stak af for ti år siden.
- Hvorfor er du kommet? - For at få dig til at glemme.
Glem Gishiro og manden foran dig. Glem alt.
Historien om Blodsne er slut. Den sluttede med Okonos død.
- Der er ikke mere at skrive om. - Er det en trussel? Typisk dig.
Det er et råd.
Hør her...
Jeg handler med våben.
Staten kan ikke købe våben uden min hjælp.
Japan vil i krig.
Jeg hjælper med oprustningen af militæret og kejserdømmet.
Jeg vil ikke blandes ind i gamle historierom hævn.
Jeg indgår de fleste af mine handler i Rokumeikan.
Det er der, man kan udøve lobbyvirksomhed.
Det er et symbol på den moderne civilisation.
Det, der foregår der, er, at samfundets spidser mødes -
- og tilfredsstiller mine ønsker og deres trang til underholdning.
Det er moderne tider.
Jeg rider med på bølgen og skaffer mig penge og indflydelse.
Retfærdighed og samvittighed er fint nok -
- men de er kun ord i det her hul.
Glem alt om din avis. Hvis du har lyst, kan du hjælpe mig.
Jeg vil ikke have noget med dig at gøre.
Javel Jeg siger bare én ting:
Fordyb dig ikke idet der. Træk dig ud af det.
Det er mit sidste gode råd.
FOLKETS NYHEDER
Ryurei.
Gishiro lever. Han har lige været her.
- Var det ham i rickshawen? - Vent!
Han slipper ikke væk. Der er lige en ting til.
Gishiro er...
Gishiro Tsukamoto er min far.
Da jeg hørte, at din sidste fjende var min far...
var jeg lettet over, at han allerede var død.
Det var derfor, jeg kunne skrive din historie.
Men da Okono Kitahama blev dræbt-
- vidste jeg, hvem der havde gjort det.
Derfor var jeg ikke i stand til at fortælle det.
Jeg skriver ikke længere på "Blodsne". Jeg kan ikke skrive.
Men...
Nydelsens pavillon - sidste kapitel
ROKUMEIKAN MASKERADE FOR VELGØRENHED
Må Jeg?
Yuki!
Træk dig ud af det. Det er mit sidste råd til dig.
Fandens! Typisk af ham.
Han vil ikke smudses til, men lader andre dræbe og blive dræbt.
Falder han, er han hurtigt på benene igen.
Ryurei...
Jeg slår dig ihjel, Gishiro Tsukamoto.
20 år. Det har været min eneste tanke i 20 år. Intet andet.
- Det er forbi. -Ja, det er forbi.
Det gør mig ikke noget, Yuki. Dræb ham.
Gør det!
Yuki! Skynd dig.
Yuki.
Som man sår, så høster man
Tekstadministration: www. primetexttv PrimeText International